Det är jag... Har allt gått bra?
Va? Har hon åkt? Har hon också åkt?
Jag väntar utanför hotellet. Skynda er!
Vem hade kunnat förutse det, doktorn...
När han steg ut på gatan var det fortfarande mörkt.
När porten gick upp igen, kom hon också ut.
Jag trodde att de skulle ta farväl. Istället hoppade hunden in.
Hon steg också in. Sen åkte de. Lyssnar ni, doktorn?
- En Ming...
Jag har iallafall följt förhållningsorder.
Så du har bestämt dig? Vad väntar du dig av äktenskapet?
- Att få känslan av normalitet. - Normalitet?
Ja, stabilitet och trygghet... När jag klär mig på morgonen-
...ser jag mig i spegeln, och tycker att jag skiljer mig från andra.
- Vad ser du hos Giulia? - Kanske kroppen, sinnligheten...
- Hon, då? - Så fort vi blir ensamma...
...kastar hon sig över mig. Vi rumlar runt på mattan.
- Tjänsteflickan, då? - Hon är överspelad.
Du gifter dig och jag förlorar min bäste vän, men jag är...
...glad.
- Två minuter kvar, herr Italo. - Kommer han?
Översten? Ja, han kommer. Det lovade han.
Han är mycket intresserad. Försök att behålla lugnet.
Det är märkligt. Alla vill skilja sig från mängden, men du...
...vill likna alla andra.
För tio år sen gjorde min far ett besök i Monaco.
Han berättade att han efter teatern gick till en bar med sina vänner.
Där satt en typ som var lite knäpp. Han talade om politik.
Han drog folk.
De bjöd honom att dricka och hetsade upp honom.
Han spottade på bordet och förde ursinniga resonemang.
Det var Hitler.
Ni har hört "Vem är lyckligare än jag" av Cesare Andrea Bixio.
Arcangeli-orkestern fick avsluta programmet.
De som sjöng var Silvana Fierosi, Oscar Carboni, Lina Termini...
...och Le Rondinelle-trion.
"Alliansens mystik”, samtal med Italo Montanari.
Italien och Tyskland, två av civilisationens grundvalar-
...står i centrum för omvärlden. Deras förhandlingar..
...är avgörande ögonblick... i historiens vingslag.
Tack vare dess ledare har bägge folken idag återfunnit sina krafter.
De återupptäcker också sina glömda och ömsesidiga likheter.
Det är vad Goebbels kallar Mussolinis "Preussiska aspekt"-
- som enligt oss är vad Hitler kallar "Den latinska aspekten".
Italien och Tyskland: Nationer som genomfört antiparlamentarisk-
- och antidemokratisk revolution. Dessa har stabiliserat...
- Sitt för all del. Käre Clerici... - Det här är nytt för mig.
Er personakt är mycket god.
- Blir jag antagen? - Vi gör en grundlig bedömning.
- Jag förstår. - Statstjänsteman, klassisk bildning.
Karriärsutsikter... Med en rekommendation från Montanari-
-presenterar vi er på departementet.
Ni kommer till mitt kontor med er ärliga uppsyn och erbjuder mig...
...ett specifikt förslag.
Överste Gabinettos kontor.
Har ni aldrig undrat, Clerici... Varför folk vill samarbeta med oss?
Några av rädsla... För pengar, nästan alla.
Av fascistisk övertygelse, ett fåtal.
Men ni lockas inte av de skälen.
- När får jag besked? - Snart, hoppas jag.
...underminera revolutionistiska ideal och fascistisk övertygelse-
Jag undrar vad som motiverar er.
Jag är redo att resa så fort ni har tagit ett beslut.
Så bra.
Jag presenterar er för ministern.
Clerici... Clerici!
- Till er tjänst! - Ministern väntar er.
- Är det första besöket? - Ja.
När han gick igenom er plan utbrast han "Utmärkt!"
Närma er Quadri, inge honom förtroende...
...infiltrera organisationen och söka rätt på deras agenter här i Italien.
- Frivilligt, dessutom... - Ja, på eget bevåg.
- En självvald insats. - Tillintetgöra antifascismen.
Man förstår sig inte på kvinnorna...
Hon sa att hon skulle i Paris. Inte då!
Animula vagula blandula, hospes comesque corporis...
- Ursäkta, doktorn. Jag förstår inte. - Det var inget. Det är latin.
- Varsågod. - Så vackra.
Ger du dem inte till mig, Marcello? Jag har lust att få blommor idag.
Här...
nu dig.
Vi borde gå till en spådam. Jag vill veta allt om dig.
Vad gör du där?
Älskling!
Akta!
Vi är ju förlovade. Det gör ju inget.
Vet du vad jag fick av min farbror från Amerika?
Vad?
- Vill du se inbjudningslistan? - Nej, jag litar på din mamma.
Don Lattanzi vill att du går till nattvard om du ska gifta dig.
Innan nattvard måste du bikta dig. Annars viger han oss inte.
- Jag är inte troende. - Vem är det?
90 procent av kyrkobesökarna är knappast troende.
- Inte heller prästerna. - Jag gör det för din skull.
Jag älskar dig.
Om du... skulle vilja...
- Vilja? - Nu genast...
Här på golvet... på mattan... Vill du?
Tänk på prästen...
Han kanske inte befriar mig från synden.
De befriar alltid alla.
Det är så lite tid kvar.
- Har du funderat på bröllopsresan? - Självklart.
Jag berättar ingenting...
- Det är en överraskning. - En överraskning?
En överraskning! Jag älskar överraskningar.
Lämna oss, Gialia.
- Marcello... någon vill oss illa. - Bordet är dukat!
- Ett anonymt brev? - Ett anonymt brev?
Så vidriga folk kan vara! Det är värre än en kniv i ryggen.
- Vad står det? - Det kom idag, stämplat från Rom.
Få se vad som står i det!
Läs det högt Sen bränner vi det.
Det är alldeles förskräckligt.
"Signera, tillåter ni att er dotter gifter sig med doktor Clerici”-
- "begår ni nåt som är värre än ett misstag. Ni begår ett brott."
"Doktor Clericis far är sen länge intagen på sinnessjukhus"-
- "då han lider av sinnessjukdom till följd av syfilis."
”Sjukdomen är ärftlig. Äktenskapet kan ännu förhindras."
"En vän.”
- Jag låter mig gärna undersökas. - Absolut inte.
Jo! i Tyskland är undersökning innan äktenskapet obligatorisk.
Min käre! Du är inte en man... Du är en riktig ängel.
Tack! Min fars sjukdom är inte ärftlig, det kan läkarna intyga.
Min dotter har haft påssjuka, scharlakansfeber, mässlingen-
- ...och röda hund. - Helt sedliga sjukdomar.
Just det.
- Vem är ni? Varför förföljer ni mig? - Det är en ren tillfällighet.
Jag förföljer er inte. Vi skulle visst hit bägge två.
- Får jag fråga... Heter ni Clerici? - Jag är doktor Clerici. Vem är ni?
Manganiello i underrättelsetjänsten. Översten har skickat mig.
- Kom in. - Tack.
Alberi!
En sån oordning! Huset ser ut som en lorthåla.
Ja, det är synd.
Alberi!
- Fortare! Vi hinner inte ifatt. - Jag kan inte. Vägen är slipprig.
- De har en halvtimmes försprång. - Prata mindre!
- Så vi slirar! - Jag bryr mig inte.
- Vi måste rädda henne. - Jag förstår er.
Men om vi spräcker pannbenet, vad har vi då åstadkommit?
- Kamrat! - Översten bad mig att säga er...
Sen! Vänta här.
Mamma! Var snäll och skyl dig. Jag vill inte se dig halvnaken.
En sån moralistisk son jag har.
Jag drömde att du kom in genom dörren, satte dig på sängen-
-och kysste mig.
- Ska du inte klä på dig? - Vad är klockan?
Det är sent. Ska vi inte hälsa på pappa?
Varför dör han inte...? Då slipper vi kostnaden för sjukhusvistelsen.
- Jag har inte så mycket. - Sälj bilen.
Nej, jag säljer inte bilen. Då måste jag låta Alberi gå.
Det vill jag inte.
Jag är så ensam i det här huset. Jag vill se honom när jag har lust.
- Tala inte med mig om dina älskare. - Mina älskare?
Jag har bara en. Han är charmigare än din toka till fästmö.
En sån smickrare du är... Nej, bilen säljer jag inte.
Jag säljer huset. Jag vill resa runt i Europa.
Alberi är född att resa. Rom har blivit så provinsiellt.
Pariolis ungdom lierar sig med fascisterna...
De kan dra åt helvete allihop.
- Agent Manganiello! - Till er tjänst!
Liknar det här ett normalt hus? Med normala människor?
- Översten bad mig säga er att... - En normal uppväxt?
Förfallet gör mig illamående. Manganiello...
- Ja, doktorn? - Kamrat...
Ser ni den här...? Det är morf1n.
- Vad ville översten? - Planen är en aning ändrad.
På vägen till Paris, innan ni passerar gränsen.
...ska ni stanna i Ventimiglia, på via del Glinici 3.
- Vad väntar mig där? - Ni träffar herr Raoul.
- Han ger er vidare instruktioner. - Hur länge har ni varit i tjänsten?
Sen 1923. Turkiet, Frankrike, Afrika...
- Är det värt det? - Allt för familjen och fosterlandet.
- Fosterlandet kommer före familjen. - Ja, doktorn.
Kamrat!
Manganiello... Ser ni mannen där?
- Han heter Chi. - Vem?
Han. "Chi" betyder "träd" på japanska.
- Är det normalt att heta Alberi? - Han är gigolo.
Min mer skulle kunna vara hans mor.
Jag sa ju att han inte är normal.
Han förser henne med morän, och utnyttjar henne.
- Alberi?
Förstår ni varför jag berättar det härför er?
Fem minuter, doktorn. Annars hinner ni inte packa väskan.
Hälsa översten att han kan räkna med mig!
- Alberi...! Alberi! - Alberi!
Var har han gömt sig?
- Har ni varit oförskämda? - Nej, han är så sympatisk.
Alberi!
- Alberi! - Alberi?
Chi-Chi!
- Har du varit uppe hos honom? - Jag har letat överallt?
Även under din säng.
- Hur går det? - Bättre idag än igår.
- Igår var det mycket dåligt. - Jaså?
Då fick vi ta tvångströjan... Idag är det bättre.
- Vinden höjer livsandan. - Jag kan repetera i oändlighet...
Om staten inte rättar sig efter individens ideal-
- hur ska individen kunna rätta sig efter statens ideal? Och så vidare.
Blodbad och svårmod...
Antonio, din son ska gifta sig.
Gifter sig Marcello?
Blodbad och svårmod.
- Se här... Bröllopstalet. - Sluta, Marcello. Det är din far.
Var snäll och skriv under.
Läs! Det är mindre galet än det verkar.
Får jag vara ensam med min faren stund?
När jag var liten berättade du om dina bestraffningsmetoder.
- Jag minns ingenting. - Varför skäms du?
Det är viktigt för mig. När du var frisk...
- ...använde du batong? - Ja.
- Och ricinolja? - Ja.
- Har du torterad också? - Ja.
- Har du mördat också? - Gå din väg! Franz!
Tror ni på ödet, doktorn?
För två år sen i Afrika, efter ett uppdrag...
...frågar de mig: "Har du fått dina kontraorder?"
"Vilka kontraorder?" I Rom hade de beslutat att ställa in.
- Det tjänade inte längre nåt till. - Gasa på.
Även om vi hinner ifatt, kan vi inget göra för kvinnan.
Det vet ni. Vi kan inte lämna några vittnen.
Stanna... Jag vill stiga av!
Vad tjänar det till? Åk ni!
Doktor Marcello!
Vi måste åka dit. Vi bär ansvaret. Titta på den...
Stanna!
Vem ska annars skriva rapport?
Sträck på dig.
- Knäpp upp hans byxor. - Polisen kommer!
Ge er!
Stanna!
- Vad heter du? - Marcello Clerici. Ni?
Pasqualino Semirama. Kalla mig Lino.
- När biktade du dig senast? - Vid min första nattvard.
- Det var illa. Hur gammal är du? - 34.
Har du levat så länge i synd? Vilka synder har du begått?
Jag har begått alla synder, även de värsta.
- Alla? - Alla. Jag har också dödat.
Har du dödat och ändå inte känt ett behov att bikta dig?
- Hursa? - Ändå inte känt behov att bikta dig?
Jag var tretton år.
- Vad gjorde kamraterna med dig? - De är dumma.
- Vad ville de? - Inget.
- Jaså? Vad vill du ha för present? - En pistol.
- En luftpistol? - Nej, en riktig.
Jag har en pistol, en Mauser. Vill du ha den?
- Du får den om du vill. - Var är den?
I mitt sovrum. Kom.
Jag har också en orientalisk kimono.
- Känner du till "Madame Butterfly"? - Vart ska vi?
Fortsätt att berätta. Vad ville han göra med dig?
Jag förstod det inte. Han var precis som en kvinna.
- Som en kvinna? - Han skakade.
Vad ledde det till... kyssar, beröring?
- Är det säkert att du talar sanning? - Ja.
Vad hände mellan er? Hade ni kroppslig kontakt?
Skjut! Vad väntar du på? Döda vackra "Madame Butterfly"!
- Berätta nu detaljerna. - Sluta, jag ber er.
Det låter nästan som en sodomitisk synd.
- Är det inte värre att ha dödat? - Var inte uppnosig!
Kom ihåg att jag är prästen. Du är syndaren.
Efter den gången... har du haft flerförbindelser med män?
- Nej. Ett normalt sexliv. - Vad vill det säga?
En bordell i artonårsåldern... Sen relationer enbart med kvinnor.
- Är det ett normalt sexliv? - Ja. Hurså?
Men du har alltid levt i synd, min gosse.
Med "normalt" menar man äktenskap, ha en fru, en familj.
- Det är det jag vill. - Bra... Bra!
Jag är i färd med att skapa mig ett normalt liv.
Jag ska gifta mig med en småborgerlig flicka.
Det måste vara en bra flicka.
Prata på. Öppna dig.
Medelmåttig... Full med inskränkta idéer...
Små inskränkta ambitioner... Allt kretsar kring sängen och köket.
- Du bör inte säga så. - Normalitet...
Jag vill bygga upp en normalitet i mitt liv-mödosamt.
- Ja, men i religionen. - Bortom religionen!
Gud är så god... Jungfrun så moderlig... Kristus så barmhärtig...
Och prästen är full av förståelse.
Ni har inte begått nåt fel vad gäller mitt brott...
Ni visade bara en viss förvåning för att jag inte biktade mig genast.
Du bör ångra dig, min gosse, bönfalla om förlåtelse.
Jag har redan ångrat mig.
Jag vill att förlåtelsen ska komma från samhället.
Jag biktar mig idag för de synder jag kommer att begå i framtiden.
Blodet som rentvår blodet... Det pris samhället kräver av mig.
- Det ska jag betala. - Vilken sekttillhör du?
- Vilken revolutionär grupp? - Nej...
Jag hör till dem som tar upp jakten på motståndarna.
Jag löser dig från dina synder...
Musik!
- Leve brudgummen! - Leve Marcello!
- Grattis! - När är bröllopet?
- Nästa söndag. - Varför tog du inte med bruden?
- Dags att skåla! - Vi skålar för brudgummen!
- Länge leve brudgummen! - De f1nns små bakelser.
- Finns de salta tilltugg också? - Jag vill inte ha de med mandlar.
- Jag har inget glas. - Lite. En skvätt för att skåla.
- Det stiger mig åt huvudet. - Jag är här! Jag har munnen full.
- Dra en historia! - Nej, nu dansar vi.
- Jag är rörd över den här festen. - De ville lära känna dig.
- Ingen fara! En bricka gick sönder. - Det förtur med sig!
Och lycka!
De är så överkänsliga. När det finns en seende bland oss...
...i vårt sällskap... blir det uppståndelse. Du får förlåta.
- Jag åker snart iväg på ett uppdrag. - Så bra.
Din presentation av mig var oskattbar.
- Jag är mycket tacksam. - De nekar mig aldrig.
Musik! Spela! Få höra lite musik!
Hör ni! Quadrumvirerna står utanför och vill tala med Il Duce.
Plötsligt hörs ett fruktansvärt skrik...
Nej... Nej!
Det räcker...! Senigallia...? Var är du?
Börjar du nu igen? Uppläxningen var alltså inte nog?
Sluta gråta!
Nu framförs den sista foxtroten av maestro Delerne.
Det betyder mycket för dig att arbeta för OVRA.
Det ger mig känslan att ha inträtt i den normalitet som jag talade om.
- Hur är en normal man... enligt dig? - En normal man...?
En normal man, för mig...
...är han som vänder sig om för att skåda baken på en vacker kvinna-
- som passerar förbi... och upptäcker att han är inte den ende.
Minst sex stycken till gör det... Det gläder honom...
...att se att de är som han... Hans likar.
Därför gillar de fullpackade stränder, fotboll...
- ...och baren i stadskärnan. - Folkhoparna på Piazza Venezia.
Han älskar dem som är lik honom-
- och misstror dem som känns annorlunda.
På så sätt är en normal man en sann broder, en sann stadsbo.
- ...en sann fosterlandsvän... - En sann fascist.
Har du aldrig undrat varför vi är vänner?
Därför att du och jag skiljer oss från de andra.
Vi är två djur av samma ras.
Marcello? Marcello! Är du där?
Vad står på? Håller du inte med? Jag vet att du håller med.
Jag misstar mig aldrig.
Lyssna: Det regnar från de drivande molnen
regnar på de fattiga tamariskerna,
regnar på de taggiga, fjälliga pinjerna
regnar på den heliga myrten
regnar på våra bara händer på våra lätta kläder
på daggfriska tankar som spira ur våra unga själar
på den vackra sagan som igår bedårade dig
och bedårar mig idag Oh, Ermione
Marcello, jag är inte värdig dig.
Marcello! Jag är inte värdig dig.
- Nej, jag är inte värdig dig. - Nu liknar du din mamma.
Jag måste tala om en sak för dig. Vänd dig bort, annars skäms jag.
Efter det kanske du inte älskar mig längre, men jag måste tala om det.
Du förstår... Jag är inte det du tror att jag är.
Jag är inte... oskuld.
- Vad tycker du om mig nu? - Vi gifte oss för att jag älskar dig.
Jag visste att du var en modern människa.
- Men jag ville tala om det iallafall. - Jag har glömt att säga en sak.
I Ventimiglia stiger vi av. Jag har ett möte där.
Men jag vill berätta alltför dig.
- Blev du arg? - Du har älskat nån innan mig.
- Det är ingen stor sak. Vem var det? - En sextioårig man. Ett äckel.
- Han är vän till familjen. - Vem är det?
- Advokat Perpuzio. - Perpuzio?
- Han var ju bröllopsvittne. - Han insisterade.
Hur skulle jag kunna säga nej?
- Det varade i sex år. - Sex år?
Sex år.
- Kom in! - Ursäkta. Vi är strax i Ventimiglia.
- Är vi vid via Glinici? - Nummer 3.
Det här är inget museum. Gå in!
Jag hämtar de andra. De kommer strax ner.
Jag är galen... fullständigt galen.
Säg det igen... Doktorn är en vän till herr Raoul.
Seså... Säg det!
Jag är galen, fullständigt galen.
Jag är galen.
Clerici!
Vad gör du? Vi förlorar tid...! Kom!
- På vilket sätt? - Professor Quadris verksamhet...
...i Frankrike har blivit påträngande och provokativ.
Den kräver ett straff som avskräcker.
Ni skulle kontakta honom, inge förtroende och hämta information-
- Istället... - Istället?
Du har fått kontraorder från Rom. Du ska bara eliminera honom.
- Är det klart? - Ja.
Uppdraget ska inte ske i Paris. Ni får välja plats och tillfälle.
Varsågod.
- Vi har inget mer att tillägga. - Då så.
Jag har således inget alternativ.
Kamrat Clerici! Uppdraget bör utföras snabbt och effektivt.
Kamrat!
Tåget till Paris går om en timme.
Jag har tappat bort min hatt. Var är den?
Han smyger försiktigt in. Han ställer sig bakom mig och frågar:
- "Vad gör du?" - Kom och sätt dig här.
"Jag gör min hemläxa", svarar jag. Han drar mig i hästsvansen.
Men jag... Tänk, jag brukade kalla honom farbror.
Han knäppte upp min blus...
Jag var helt utvecklad när jag var femton år.
Han tryckte mig hårt för att få mig att svimma.
Sen... Jag vet inte... låg jag utsträckt på sängen...
Han låg ovanpå. Då förstod jag. Jag förlorade all kraft.
- Tyckte du om det? - Jag var som förlamad.
- Och sen? - Han gjorde allt han ville göra.
Som jag grät! Som tröst sa han att han var alldeles tokig i mig.
I sex år?
- Medicis, 1537, tack. - Nio meter långt... bredd?
- Jag väntar. - Vem ringer du till?
- Till en puckelryggad. - Det för tur med sig.
5 och 6. 6 gånger 9 är 54.
- 54 kvadrat meter. - Ja...
Det är en gammal professor från mitt universitet.
Vi kallade honom Smerdiakoff.
Aulan var alltid fullsatt.
Flickorna på grundkursen var förälskade i honom.
Är det upptaget? Var vänlig ring upp om en stund.
Det år jag skulle gå upp i examen gav de honom ricinolja.
Det är nio år sen. Undrar om han minns mig.
Jag gick till honom för att dryfta min uppsats.
- Han frågade om jag var fascist. - Vad svarade du?
Jag svarade ingenting.
Han sa att han inte kunde fortsätta undervisa filosofi i ett fascistland.
Hallå?
Clerici. Jag var er student i Rom. Det vore trevligt att träffa er.
Jo, professorn. Jag ställde frågor som gällde min slutuppsats.
Det var samma år som ni slutade att undervisa.
Det var länge sen. Hette ni Clerici?
Ja.Jag minns att ni sa...
"För min del är tiden för reflektion över. Nu är det dags att agera."
- Så ni vill träffa mig? - Ja.
- Varför? - Av ingen särskild anledning.
Det talas mycket om er i Rom. Det vore trevligt att träffas.
Få se... Ni skulle kunna komma hem till mig.
- Självklart. När? - Idag redan. På eftermiddagen.
- Kom på en kaffe. - Jag är i Paris på bröllopsresa...
- Går det bra att ta med min fru? - Javisst. Rue Saint Jacques 18.
- Vi ses då. - Tack!
Han har en vacker röst. Han låter inte som en puckelrygg.
Hur ska jag klä mig? Promenadklädd eller finklädd?
Förresten... Han är säkert den intellektuelle typen...
- ...negativ och impotent. - Vad vet du?
- Inget. Så sa alltid min farbror. - Farbror Perpuzio.
Skratta du... Det var han som skrev det anonyma brevet.
Håll munnen!
Marcello?
- Svara och säg att jag inte är här. - De talar ju franska.
- Nej, de talar italienska. Svara då! - Ja.
Hallå...? Han är inte här... Det ska jag hälsa honom.
Han sa att han ringer i eftermiddag. Manganiello, vilket namn!
- Vad vill ni? - Jag heter Clerici.
- Ni har tagit miste på dörr. - Nej, det har jag inte.
- Är ni italienare? - Professorn väntar dem.
Marcello!
Spring därifrån, Marcello! Han biter dig! Fly!
Sluta, Roby...! Lägg dig, Roby.
Ni är väl herr Clerici...? Stig på.
- Ni behöver inte vara rädd. - Jag är inte alls rädd.
Kom. Han gör inget mot mina vänner.
Konstigt. Andra hundar brukar svansa för mig.
Är det första gången i Paris? Tycker ni om det?
Ja. Stationen är väldigt vacker, och hotellet. Här, också.
- Varsågod. - Tack.
Om du vill kan jag visa dig lite runt i stan.
Ja! När ni kommer till Rom kan jag visa dig stan...
...torgen, kyrkorna och museerna.
Vad gör de? Kaffet kallnar. - Kom, barn! Kaffet blir kallt.
- Undrar varför hon är så fientlig. - Tycker du att hon är fientlig?
Hon är jättesnäll. Hon behandlar mig som om vi vore gamla vänner.
Hon har nåt emot mig. Jag har aldrig träffat henne. Vem är hon?
- Hon är ju gift med professorn. - Hon skulle kunna vara hans dotter.
Hörde du inte att hon sa "jag ropar på min man"?
- Sa hon "min man"? - Javisst.
- Att trycka det kostar för mycket. - Vi kan inte stencilera allt.
- 30000 kopior är inget skämt. - Vi tar tryckeriet i Montparnasse.
Priserna sen! Köp en tryckmaskin. På tre månader har vi amorterat...
Herr Clerici, min man ber om ursäkt. Han kommer om några minuter.
- Självklart. Vi har inte bråttom. - Han föreslog middag ikväll.
- Gärna. - Sen dansar vi på Joinville.
- Vad sägs? - Jag vill alltid dansa.
- Får man fortfarande dansa i Italien? - Jag kom på att det är omöjligt.
- Varför då? - Jag har inget att ta på mig.
- Vi går och köper en klänning. - Ja! Ska vi gå genast?
Nej. Jag haren lektion halv fyra. Jag passerar hotellet vid femtiden.
- Var bor ni? - På Hotel d'Orsay.
- Vi väntar på dig vid fem. - Nej, det är bara för kvinnor.
- Männen får betala. - Får jag gå? Blir du besviken?
Visa in honom till professorn.
- Stig på! Har ni fått kaffe? - Ja, tack. Vi ses!
- Vi ses! - Giulia... Jag är nyfiken...
Innan du gifte dig, hade ni redan gått till sängs?
Jag är nyfiken, Clerici... Kom ni hit för att träffa mig?
Minns ni, professorn... När ni steg in i aulan fick vi stänga fönstren.
Ni tålde inte ljuset och bullret.
Jag förstod senare varför ni gjorde så. Under alla dessa år...
Vill ni veta vad jag minns bäst...? Er röst.
"Föreställ er en underjordisk grotta."
"Därinne vistas människor ända sen barndomen."
"Alla är bundna och kan endast se grottans djup."
"Ovanför dem brinner en eld på avstånd."
"Mellan elden och de fängslade höjer sig en låg mur”-
- ”liknande det skrank som taskspelare reser"-
- "mellan sig och folkmassan."
- Det vari november 1928. - Jag minns det.
"Tänker att människor går utmed denna mur-"
- "bärande statyer av trä och av sten. Statyer som är större än muren."
De här minnena var de bästa ni kunde ta med er från Rom.
- Platons fängslade fångar. - Som de liknar dem.
- Vad ser de? - Vad ser de?
Ni som kommer från Italien bör veta av erfarenhet...
De ser bara eldens skuggor i djupet av grottan framför dem.
"Skuggor", återspeglingar av det som ni utsätts för idag i Italien.
Om fångarna vore fria att tala...
...skulle de inte kalla det de såg för "realitet"?
Jo... bra! Jag skulle byta ”realitet" mot "realitetens skuggor".
”Grottans myt". Var det examensarbetet du talade om?
- Avslutade ni det? - Ni slutade, så jag skrev ett annat.
Det var tråkigt. Jag hyste stort hopp om er... om er alla.
Det tror jag inte på! Om det vore sant, skulle ni aldrig gett er av.
Bra...! Veva på... Mer...!
Snabbare... snabbare... snabbare!
Vi hade nått en punkt. Det fanns inte nåt annat val...
...än att emigrera. Vi önskade att alla kände vårfrustration-
- de landsflyktigas revolt, meningen med vår kamp...
- ...den historiska betydelsen. - Vackra ord.
- Ni gav er av och jag blev fascist. - En övertygad fascist talar inte så.
Ja...? Ja, det är jag. Jag är idel öra.
En enda älskare?
Hon la sig i halmen för en rödbrusig hallick
en jude som luktade vitlök som på väg från Fermosa
hade tröttat ut sig på en bordell i Shanghai.
- Får jag verkligen låna rävarna? - Ja, så länge du vill.
Tack.
Jag kommer strax.
- Spionerar ni alltid på folk? - Tala inte franska med mig!
Jag har träffat en kvinna med era ögon.
- Var? - I Ventimiglia.
En förbluffande likhet.
- Vad gjorde hon? - Hon var ett fnask.
- Tack... Kysste hon bra? - Hur skulle ni kyssas?
- Och sen? Vad hände? - Vi omfamnade varann, det var allt.
Sen dess har jag velat träffa henne igen.
- Varför är ni så fientlig? - För att jag är uppriktig.
Ni har ett ärr där.
Släpp mig... Usling! Nej!
Vad ska det tjäna till? Det är inte förgyllt som jag trodde.
På håll är det mindre än det jag har på nattduksbordet.
Minst en gång i månaden kastar sig en olyckligt kär där nerför. Så dumt!
- Skulle du vilja åka upp i det? - Ja.
- Taxi! - Ja! Vi åker upp i Eiffeltornet!
- Fort, till Eiffeltornet. Hejdå! - Du, då? Marcello!
- Följ med... Mjukt... - Hopp!
- Hakan, Hélène... Så. - Hopp!
- Knäna, Denise. - Hopp!
Andas!
Det börjar lossna, eller hur?
Böj!
- Hopp! - Huvudet!
Håll ihop plién.
Réleve! Blicken, Margot...
Var inte rädd... Där! Bra.
Fem minuters paus!
- Tack, Madame! - Tack, Madame!
- Kan vi talas vid nånstans? - Här.
- Nej, inte här. - Varför inte?
Jag har vänner i Brasilien. Jag överger allt om du följer med.
Jag har vänner i Italien. Jag har fått ett brev... Läs det.
"Om du får det här brevet, trots fängelsets censur..."
Rörelserna kan inte vara nog rena... Såhär!
Varför slutade du? Fortsätt!
På natten sparkar de på dörren för att hindra mig från att sova.
- Varför... - Fortsätt!
- Varför ska jag läsa det här brevet? - Jag berättar det sen.
Sen utför de skenavrättningar. Jag har förts till prästen tre gånger.
Jag har vägrat ta emot sista smörjelsen.
De ger mig ricinolja trots att de borde ha förstått att efter 20 år-
- har jag vant mig. Det har ingen effekt.
- Varför skulle jag läsa brevet? - Vill du att jag säger det?
Du är en fascist. En spion! Vet du vad vi kallar er här...? ”Angivare"!
- Vet din man om det? - Varför tror du han tog emot er?
Du är en mask Du äcklar mig!
Jag hämtar Giulia på hotellet. Vi tar nästa tåg tillbaka till Rom.
Det lär du inte göra. Det är du för nedrig för.
Marcello... Omfamna mig!
Marcello, jag är rädd...
Gör oss inte illa.
Lova det... Lova det, jag ber dig...
Det kan jag inte.
Giulia...! Kom och se!
Anna, kom!
Överraskning!
- Se såna färger! - Vilken dröm!
Giulia, kom och se här!
Anna, gudomlig!
Se så vacker den ar.
Giulia, kom!
Det är mycket stort och helt i trä... med enorma sängar.
Det var min mormors. Jag åkte ofta dit med Luca.
Kom, Roby...! Sedan händelserna i Spanien har vi inte lämnat Paris.
Nej, Roby! Det räcker...! Savojen är fantastiskt vackert.
Doktorn!
Doktorn! Jag vet att ni är där bakom. Varför vill ni inte träffa mig?
Hela dan har jag fått springa efter er. I kylan, fy sjutton!
Kom! Vi tar och pratar lite.
Vad är det? Är nåt på tok?
Har ni funderingar? Vi kan prata om det.
Jag har ju också mina skyldigheter. Tiden går!
Vad väntar vi på? Du får ingen färdig plan.
Stanna upp en stund...
Det är honom du ska skugga, inte frun.
Det tjänar inget till att skrika åt fåglarna!
De förstår inte italienska, för tusan bövlar!
Han tror det finns italienska fåglar i Paris...
"För tusan bövlar...” Doktorn! Jag förstår er.
Men uppdraget måste utföras snabbt och effektivt.
Kvinnorna vill inte veta av oss För vi bär den svarta skjortan.
Tredje våningen!
- Tu du illa upp om vi gör såhär? - Nej.
Så dum du är...
Du medgav själv för en stund sen... "Om du inte vore gift..."
Det kan jag ha sagt.. Men nu är jag gift.
Det betyder ingenting.
- Ja... men hurdan är han? - Jag tycker om honom.
Men...
- Nu provar jag klänningen. - Nej, stanna där.
Jag vill klä dig.
Så lustig du är... Ska du leka kammarjungfru nu?
Vad gör det? Jag tycker om att göra det.
Titta inte är du snäll. Jag blir blyg.
- Varför det? Jag är ju också kvinna. - Ja, men du har nåt i blicken.
Vänd dig om.
Så fin.
Jag älskar Paris så!
Vänta tills Marcello får se den!
Violer! Vill herrn ha violer?
Vill ni köpa violer...? De kommer från Parma.
- Kommer de från Parma? - Ja.
Jag tar en bukett.
Tack.
Upp trälar uti alla stater! Upp trälar uti alla stater
som hungern bojor lagt uppå. Det dånar uti rättens krater.
Snart skall utbrottets timma slå.
Störtas ska det gamla snart i gruset.
Slav stig upp för att slå dig fri Från mörkret stiga vi mot ljuset.
Från intet allt vi vilja bli.
Upp till kamp emot kvalen! Sista striden det är
ty Internationalen åt alla lycka bär.
Upp till kamp emot kvalen! Sista striden det är
ty Internationalen åt alla lycka bär.
Hopp in!
- Kom! - Vad är det?
- Tycker du om violer från Parma? - De är inte till mig.
Jo, de är till dig.
Du visste inte att jag var på hotellet... De är till Giulia.
Nu är de till dig.
- Anna! - Giulia blir jätte vacker ikväll.
Halv nio på hotellet!
Vet du att jag är ledsen? Vi har inte älskat sen vi kom till Paris.
Marcello... Dina knän sticker ut.
Marcello...
En nyhet... Anna och maken har ett hus i Savojen.
Professorn åker dit imorgon. Anna stannar i Paris några därtill.
Sen åker även hon. De vill att vi hälsar på dem i bergen.
Jag fick adressen...
Visst är det snällt?
I villan har de enorma sängar som knarrar förskräckligt.
Runtom är det skog där ingen nånsin går...
Anna sa... att man kan älska direkt på bara snön.
Föreställ dig professorn springa runt i snön helt naken.
Jag var övertygad om att ni var den nye typen italienare.
- Vi är i färd med att skapa honom. - Med förtryck?
- Nej, som föredöme. - Genom att ge dem ricinolja.
Kasta folk i fängelse? Tortera dem, tvinga dem?
Anna... Det räcker. Lugna dig.
Clerici är fascist och jag är antifascist.
Det visste vi redan innan. Trots det äter vi middag tillsammans.
Gamle professorn och forne studenten återförenas efter flera år-
- på en kinesisk restaurang. Jag är beredd att slå vad...
- ...om att ni byter sida. - Det är omöjligt, professorn.
Min man är så rak på sak, han tror att han kan övertyga er.
Jag har inte glömt att ni var en av mina bästa studenter.
Ja! Berätta... Hur var Marcello som yngling?
- Alldeles för allvarlig. - Är det inte vad som krävs?
De riktigt allvarliga är aldrig allvarliga.
- Har du aldrig sett din man skratta? - Ett par gånger.
- Hans karaktär är sån. - Sån är den inte alls.
Stanna i Paris. Umgänget med oss lär ge er stora insikter.
Betrakta det som ett dyrbart tillfälle för er.
- Vad vet ni om det? - Just det.
Han är i Paris för att roa sig med sin fru.
Har Giulia talat om vårt förslag? Vi har ett trevligt gästrum?
- Med en enorm säng! - Från Savojen tar ni er till Italien.
Tack, men jag lovade Giulia att visa henne Paris.
Min man far imorgon. Ni ser Paris först och kommer sen.
- Skulle du vilja det, Marcello? - Självklart tycker jag det.
- De är ju så vänliga. - Om du vill...
Säg om du tycker att jag är osympatisk.
Var inte pinsam, Anna.
- Vi får se, eller hur Giulia? - Ja.
Vi byter plats.
Så det snurrar i huvudet.. Det rör sig som restaurangen på tåget.
Med den där löjliga typen.
- Förlåt. - Marcello...
Visa ändå ett prov på vår vänskap. Vi måste skicka... ett brev.
Till en av de våra i Rom. Bara ni kan hjälpa mig.
Det måste överlämnas personligen. Det brådskar inte. Efter Savojen.
- Jag riskerar att hamna i fängelse. - Mitt folk riskerar betydligt mer.
Ni kanske vill sätta dit mig.
Att vistas i ett fascistiskt fängelse skulle kanske göra dig gott.
Ursäkta mig.
Vad står på?
Mår ni dåligt?
Akta, doktorn!
Jag är härför att skydda er och ni vill döda mig?
Jag vill inte döda någon. Jag vill inte ha den. Ta den!
Vad vill det här säga? Vill du sjappa?
Nej... Den besvärar mig. Den är så tung.
Jag har ingen användning för den. Jag kan inte ens bruka den.
Doktorn...
Kamrat... Se mig i ögonen.
Det här är ett krig. Den som sjappar är en desertör.
Vem har inte tänkt på att sjappa nån gång i sitt liv?
- Det var inte vad jag ville. - Jag, också. Jo då...
Men sen frågar jag mig: "Vad tänker du på, Manganiello?"
Det handlar inte om fosterlandet, eller om äran...
Det handlar om dig själv...
Då klappade jag mig på axeln, tände en cigarr och sa mig...
"Seså... Mod..."
"Kamrat Manganiello... Jävlas inte du, jävlas nån med dig.”
- Skynda dig! Vi ska dansa! - Vänta, jag kommer att snubbla!
Kom!
Tack. Om ni vore den ni utger er för skulle ni ha tagit brevet.
Ni hade använt det för att avslöja våra medarbetare i Rom.
Ser ni... Det står ingenting i det.
Ett litet bedrägeri för att sätta er på prov.
- Få dem att sluta! - Varför det?
De är ju så vackra.
Var det nåt att se? Det här är Paris! Jag är en kvinnlig page, eller hur?
Du är helt tokig.
Nu dansar vi!
Allihopa...!
- Han far imorgon i gryningen. - Vänta... Frun, också?
- Nej. - Det är bäst så.
Vi ses i Rom...! God fortsättning!
Vad tänker ni om mig, professorn? Jag är så berusad.
Det gör en gott att bli berusad emellanåt.
Ni ger mig skakiga knän, som när man går upp i examen.
Ni behöver inte vara rädd.
Jo... Jag reser också imorgon med min man.
Du får inte fara.
Stanna för min skull, jag ber dig. Du skulle åka med mig och Giulia.
Din fru tål mig inte.
- Förlåt! - Giulia er dumbom. Hon är full.
- Vi har alla tappat huvudet ikväll. - Hon tål dig visst.
Tvärtom har hon sagt... att hon beundrar dig.
- Vad har hon sagt mer? - Att hon finner dig... förförisk.
Jag har ändrat mig... Jag stannar i Paris...
...med er. Blir du nöjd då?
Anna, professorn ger mig skamliga förslag!
Hjälp, Anna! Jag känner mig så lycklig att jag snart mår dåligt!
Hejdå!
Fy sjutton så sömnig jag är.
- Manganiello... - Ja, doktorn?
- Jag drömde så konstigt. - Jaså?
Jag var blind, och ni körde mig till en klinik i Schweiz...
- ...för att jag skulle opereras. - Schweiz är vackert.
Professor Quadri skulle operera mig. Operationen lyckades.
Jag återfick synen... och for iväg med professorns fru.
Hon var förälskad i mig.
Schweiz... Jag minns i Milano, som barn sjöng vi en sång...
I Afrika... Efter mycket besvär och fyra döda visade det sig-
-att det inte hade varit nödvändigt.
Min överordnade skrek: "Ni har satt mig i klistret!"
- ”Ni är ena bestar!" - "Nej, vi är män, inte bestar.”
Varför gick inte kvinnan och la sig igen? Jävla fnask!
Herregud... Det är klart att kärleken...
Vad är det ni försöker säga?
Nej... Inget, doktorn.
Jag säger att kärleken ibland kan skapa mirakel.
Vi är ifatt dem.
Är du säker på att det är dem?
Vi håller oss på 20 meters avstånd.
- En bil åker bakom oss. - Än sen?
- Förföljer den oss? - Varför tror du det?
- Vad i...! - Se upp!
- Han kanske är skadad. - Nej, gå inte ut!
- Varför då? - Jag är rädd.
Vi kan inte sitta här... Var lugn.
Vänta här.
Jag trodde att han var skadad. Vad är det? Vad vill ni mig?
Akta, jag skjuter!
En sån ynkrygg! Det har jag alltid sagt.
Låt mig göra hundgörat, men inte med en ynkrygg.
Ynkryggar, homosexuella, judar... De är alla samma sort.
Vore det för mig skulle de ställas mot en mur allihop.
Eller så skulle de dödas genast, knappt födda.
Lystring...! Hans majestät konungen-
- har godtagit regeringschefen och premiärministern-
- Benito Mussolinis avskedsbegäran-
- och har utsett marskalk av Italien Pietro Badoglio-
- till ny regeringschef.
Så elegant du är i mammas hatt!
Bär du räven som mamma tog med från Paris? Fint, Marta!
Hans majestät konungen har godtagit regeringschefen-
- och premiärministern Benito Mussolinis avskedsbegäran-
- och har utsett marskalk av Italien Pietro Badoglio-
-till ny regeringschef.
Du flyger...
Ett rött äpple.
- Såhär!
- Var hälsad, Maria, full av nåd. - Var hälsad, Maria, full av nåd.
- Herren är med dig. - Herren är med dig.
- Välsignad är du bland kvinnor. - Välsignad är du bland kvinnor.
Och välsignad är din livsfrukt Jesus.
- Heliga Maria, Guds moder. - Heliga Maria, Guds moder
- bed för oss syndare. - Bed för oss syndare
- nu och i vår dödsstund. - nu...
- Det var Italo. - Amen.
Amen.
Nu sover vi. Lägg dig ner och sussa gott.
- Italo? - Ja, Italo.
- Vad ville han? - Han väntar på det vanliga stället.
Italo... Efter så lång tid.
Såna svin! De super för att kungen har avsatt Mussolini-
- som de hyllade ända tills igår. Måtte de jagas bort snart.
Varför ska du träffa honom? Vad tjänar det till?
Om han har ringt behöver han mig. Då går jag dit.
Jag gjorde honom alltid sällskap.
Jag ledsagade honom överallt. Han sa att när jag beskrev saker-
- var det som om han såg dem med sina egna ögon.
Gå och lägg dig.
- Var försiktig, Marcello! - Varför?
- Vad menar du? - Inget.
Vänta... Vad ska du göra nu?
Det som alla gör som tänkte som jag.
När man är i mängden löper man ingen risk.
Jag vet, men det som hände paret Quadri...
Vad pratar du om?
I Paris... Anna...
Kanske för att hon ville skilja mig från dig...
Hon sa att du arbetade för OVRA.
- Vad svarade du då? - Att jag inte brydde mig om det.
Att jag var din fru och jag älskade dig.
Och om du gjorde det, hade jag inget att invända.
Men när hon och hennes make mördades... blev jag rädd.
Vad tänker du om det nu?
Jag tänker att..det kanske...
...var mycket viktigt för din karriär.
Det är sant.
Gå inte ut, Marcello!
- De kanske gör dig illa. - Nej, det är inte farligt.
I grund och botten gjorde jag bara min plikt.
- Varför vill du gå? - Jag vill se en diktatur falla.
Marcello!
Mamma, var är du? Jag är rädd!
Jag kommer, hjärtat!
Marcello?
- Marcello! - Du är fortfarande prydd.
- Var? - Där.
- Vad äter du? - Jag klarar mig på katter.
Det sägs att katt smakar som kanin. Synd att vi inte träffades igår.
- Jag hade en bakelse med grädde. - Med riktig grädde?
- Ja. - Då behöver man ägg.
En vän till mig bor på landet. Han skickar mig bröd.
- Färska ägg? Bröd? - Han skickar mig det mesta.
Hos mig finns allt... smör, färskost. Ibland kyckling.
- Med ugnspotatis? - Potatis, också.
Om du följer mig hem kan jag göra en omelett.
Med tomatmarmelad. Du måste vara trött på att äta katt.
Jag har inte ätit så många. De är svåra att få tag i.
- Vad gör du då? - Då får jag äta råttor.
- Det finns väl möss? - De är för magra.
Jag bor inte långt borta. Kom och ät hos mig.
- Får jag sova där också? - Om du vill.
- Så vackra skor... så mjuka. - En gåva.
Jag har också fått en gåva, en Siamesisk katt.
- Var den god? - Lite hård.
Jag har ett par skor i sämskinn. Vill du ha dem?
Och en orientalisk kimono, som "Madame Butterfly" har.
- Vet du vem "Madame Butterfly" är? - Lino!
- Ni heter väl Lino? - Jag... Ja.
- Ni har väl varit chaufför? - Ja, för många år sen.
Just det...
- Ni hade en pistol, inte sant? - .lag?
- Vad är det ni vill säga? - Du lever fortfarande.
- Jag känner inte er. Vad vill ni mig? - Vad är det för ett ärr?
- En olycka. - Vad för slags olycka?
- Vad vill ni? Släpp mig! - Vad gjorde du 25 mars 1917?
- Vem är ni? Är ni galen! - Vad gjorde ni 25 mars 1917?
- Låt mig vara! - Var var du 15 oktober 1938?
Vad gjorde du?!
Vad gjorde du på eftermiddagen den 15 oktober 1938?
- Vad gjorde du? - Sluta!
- Jag måste få veta det! - Släpp mig!
Mördare...!
Han har mördat en man, en exilpolitiker.
Den 15 oktober 1938! Professor Quadri...! Luca Quadri!
Och hans fru... Anna Quadri!
Han är homosexuell och fascist!
Hans namn är Pasqualino Semirama!
- Pasqualino Semirama! - Marcello...
Jag ber dig... Var tyst.
Marcello... Var är du?
- Fascist...! Han, också. - Marcello... Vad gör du?
- Han, här... Han är fascist. - Nej, Marcello!
Nej, Marcello. Jag ber dig... Nej! Marcello...
- Italo Montanari...! Fascist! - Marcello...
Var är du? Kom!
Kom! Marcello!
Marcello!
Marcello...!
Övevsättning: Weronika Bonnerius www.primetext.tv